Društvo i ekonomija
09. 07. 2024. 20:31 4
DOGORELO JE Koga biste iz SNS zvali da vam bude ŽIRANT?
Kako i koliko pripadnika vladajuće stranke možemo da nahranimo i napojimo za minimalac? Grubom računicom, jer ona mora da bude takva, članova SNS-a ima najmanje 700.000, a ljudi koji primaju minimalac, oko 400.000. Ako čak i bar jedno dete oteramo u sobu, u proseku bi troje (ne)zvanih gostiju vladajuće stranke, pojelo mesečno sledovanje mesa jedne tročlane porodice. Na kraju, ostajete samo posmatrači onoga što su nam pojeli. Rešenje je kredit. Pa, da pitate Milenka Jovanova, Irenu Vujović, Nebojšu Bakareca da vam budu žirant?
SNS je stranka koja sebe sve više vidi kao staratelja žitelja Srbije, a žitelje Srbije, naravno, kao nesposobne da brinu sami o sebi. Zato bi i bio red da vlast jednom i ugosti svoj narod, da se barem malo osete kao vredna i obična ljudska bića? Jer oni to sada nisu.
Milica Đurđić, partnerka predsednice Skupštine Ane Brnabić, otvorila je privatnu polikliniku u luksuznom stambeno-poslovnom kompleksu Beograd na vodi. Prema podacima u koje je Nova.rs imala uvid, Đurđić je za potrebe otvaranja ove zdravstvene ustanove podigla kredit u vrednosti od 1,6 miliona evra, nakon što je pod hipoteku stavila stan svoje partnerke u Šolinoj ulici na Dedinju.
Tako, glava jedne srpske porodice ustaje pre praskozorja (proglašeno za najlepšu srpsku reč), staje u red za sendvič, obogaćen slovenačkim majonezom, drhtavom rukom prihvata flašicu sa vodom i kreće za Beograd. Video ga je do sada samo dva puta. Kad je sa svojim odeljenjem posetio Kuću cveća i kad je ćerku vodio u Institut za majku i dete. Upala bubrega. Mala je tada imala šest godina. U parlamentu Srbije čuo je osobu po imenu Ana Brnabić. Pročitao je da je spremno založila svoju nekretninu da bi njena partnerka podigla kredit. Njemu ne treba toliko, sa 300.000 dinara bi bio zadovoljan, ali on je na minimalcu i njegov kum, kolega... A, da zamoli nekog iz SNS-a da mu bude žirant? Šta je to za njih. Srbija ne sme da stane.
Kao i svake godine u avgustu i septembru, medijski prostor puniće se pričama o minimalnoj zaradi, odnosno minimalnoj ceni rada. Sa jedne strane nalaze se sindikati koji se zalažu za njeno uvećanje, sa druge poslodavci koji su izričiti da bi ih tako nešto upropastilo. Sa strane, sve ovo posmatra samo jedan čovek. Šta mi uopšte imamo sa tigrom ili Sandokanom? Oni koji su u Aleksandru Vučiću videli harizmatičnog svetitelja ne mogu da objasne razloge za opčinjenost. Takvih razloga nema, osim podaništva, kao masovne šuge koja svrbi, ali je opasna za češanje.
Minimalna zarada je Zakonom o radu, kao što je to već prikazano, uvedena kako bi se na određeno vreme zaštitio poslodavac, koji trenutno loše posluje. Jer, koja god da bude nova minimalna cena rada, ona neće spasiti najugroženije radnike potpune bede u kojoj se već dugo nalaze. Predsednik Srbije će sigurno reći da je buduće povećanje pokazatelj velikog uspeha politike koju vodi na "vodi".
Kada se ova predsednikova politička imaginacija prenese u realnost, dobija se idealno društvo enormnih klasnih razlika, u kome kumovi voze, doduše još uvek ne leteći, ali ipak "lamborgini". Ako u ovoj državi mašinama više nisu potrebni ljudi, onda ni ljudima više ne treba da bude potreban plaćeni posao. Politika ove vlasti je dobrim delom zasnovana na prinudi radnika da prodaju svoju radnu snagu kako bi preživeli, pa bi narušavanje ovog principa bilo zaista revolucionarno. Šta god to bilo, kraj se primakao.
Ako postoji nešto, morali bismo da znamo šta je to.
Komentari 4
ostavi komentar